...livrädda. Det var tredje gången en lyxyacht utsattes för...
Fantastiskt.
-Får jag se? -Ett fort från andra världskriget.
Det ser mest ut som en jordhög.
Får jag se, Warren?
Stanley? Du, Stanley!
-Har du upptäckt nåt? -Jag vet inte riktigt.
Papa!
Din idiot.
-Allt grönt? -Ja, sir.
Era män skulle ju vara proffs. Kan ni se till att de skärper sig?
Sergeant Ular menade inget illa.
Vi ska undersöka, inte skända.
-Inga mer skämt, sergeant. -Ja, sir.
-Det ska inte hända igen. -Se till att det efterlevs.
Ska vi ta oss en titt? -Kommer du?
Nej, gå du. Ha det så kul.
Pryce! Vi kan inte stanna här så länge.
-Ska vi ta oss till... -Det tar den tid det tar, kapten.
Titta bara. Vår oförskräckte ledare.
-Hur länge har du jobbat för honom? -Jag jobbar inte för honom.
Jag har varit i posterad i Manilla och hållit låg profil där.
Men förra veckan kom ordern om att min överordnades son behövde hjälp.
Så nu ingår jag i prinsens följe.
-Är det din nye pojkvän, Ario? -Skit ner dig, Djoko.
Ursäkta.
-Vet ni vad han letar efter? -Nej.
Vad tror ni, då? Ungdomens källa? En svunnen värld? Dinosaurier?
-Är ni inte nyfiken? -Jag är inte här för att ställa frågor.
Själv vill jag gärna ha koll på arbetstiden, lönen och riskerna.
-Har du sett nåt? -Nej, det är bara en känsla jag har.
-De har problem med pirater runt öarna. -Det ska vi nog klara av.
Det stämmer säkert.
Jobbar ni ofta så här?
Nej. Det här är mer som... vad heter det...botgörelse.
En av mannarna dog under vårt senaste uppdrag.
Det var tråkigt att höra. Jag vet hur det känns. Jag var i Afghanistan.
Många dog, men det blir aldrig vardag.
Jag tänker inte låta nån mer dö.
-Vad säger du? -Vi är nära.
Una Una-Tominibukten Sulawesi i Indonesien
Där.
-Vad är det här? -En övergiven gruva från kolonialtiden.
De finns överallt här på öarna. De övergavs när japanerna kom 1942.
Men inte den här, för den fick ett annat användningsområde.
Vilket då?
Japanerna använde den här som bunker.
-Har vi hittat det vi letade efter? -Ja, det har vi.
-Kan vi gå in? -Ja, om det inte gör nåt om allt rasar.
Det har förekommit skalv här. Jag får undersöka hur säkert det är.
-Hur lång tid tar det? -Minst ett par timmar.
Vad väntar du på? Sätt i gång.
-Får jag fråga en sak? -Ja.
Hur fick du kontakt med Pryce? Han tror ju att han är en stor äventyrare.
Men du verkar vara intelligent och seriös.
Du är inte här på semester.
-Jag gör mina egna efterforskningar. -Inom vilket område då?
Andra världskriget har så många olika bottnar för oss.
Jag vill veta hur de där männen kunde agera som de gjorde.
Hur de tänkte.
Vill du veta hur soldater tänker? Det är lätt ordnat.
För att skapa en soldat gör man som så att man tar en människa-
-och så får han en ny struktur.
Man bryter ner honom och bygger sen upp honom igen.
Men nu har han en annan kärna.
Plikt eller lydnad eller vad man nu vill kalla det.
Det gör att han vet att målet är att döda andra.
Man har gjort mannen till ett vapen.
Då är man en soldat, inte bara en man.
Ett vapen som väntar på att avfyras.
Var du ett sånt vapen?
En gång i tiden. Men inte nu längre.
-Är det så för alla soldater? -Kanske, jag har inte träffat alla.
Vilken gammal film.
-Är du intresserad av historia? -Visst.
Håll er innanför det säkrade området!
-Han tycker att jag är en idiot. -Strunta i det.
-Det är du som betalar, du bestämmer. -Jag vet.
Jag klarar bara inte av att vänta.
Nu är det inte långt kvar.
-Vad var det? -Ett stick, tror jag.
Ner! Ner!
Helsike!
In nu-snabbt!
In med er.
Retirera!
In i gruvan! In i gruvan!
Nu, nu!
In mer er fort nu!
-Är du oskadd? -Ja, jag tror det.
Kom och hjälp till här borta!
Ett, två, tre.
Klarar han sig?
Jadå, det kommer att gå bra.
Hjälper du mig?
Har ni tid ett ögonblick, kapten?
Kapten?
-Hur ser det ut? -Här tar vi oss inte ut.
-Finns det andra alternativ? -Kanske längre in.
-Är det säkert att vistas där? -Ingen aning.
Fungerar komradion?
Fan.
Skit också.
-Var det där pirater, tror ni? -Jag vet inte.
Kanske. Eller så letar de efter samma sak som han gör.
Nej.
Nej! De kan absolut inte känna till det här.
-Är du säker? -Ja!
Nu är det knappast nån som smyglyss- nar. Vad är det vi letar efter?
Vad är det som finns här?
För ett år sen upptäcktes en japansk kejsararmébunker nära Sumatra.
I bunkern hittade man kodade doku- ment om trupprörelser och leveranser.
Rie har hjälpt oss att knäcka koden. Dokumenten ledde oss hit.
Vad är det som finns här?
Under kriget beordrade general Yamashita soldaterna att plundra.
-Skatten skulle finnas i Filippinerna. -Yamashitas guld är bara en myt.
Att den skulle finnas i Filippinerna, ja. Men dokumenten ger ledtrådar.
En av dem är den här ön. Och det lär finnas guld.
Skitsnack! Är det därför vi är här?
-Tycker ni inte om guld, mr Stanley? -Jag är hellre fattig än död.
-Hur många känner till det här? -Var gruvan finns? Och guldet?
-Det är bara vi. -Ni går väl inte på det?
Ni frågade varför-och jag svarade. Ni behöver ju inte tro mig-
-men världens största skatt kan finnas precis intill oss!
-Eller så är det här helt livsfarligt! -Det spelar ingen roll.
Hur det än är med guldet måste vi försöka ta oss ut härifrån.
Stanna.-Stanley!
Status?
Tyst som i graven. Och ungefär lika inbjudande.
"Ska man igenom helvetet är det bara att kämpa."
-Vad handlar sången om? -Det är en krigssång. Propaganda.
"Utrota amerikaner och britter."
Indonesier, då?
-Är det nån härinne? -Kan ljudet ha gått i gång automatiskt?
-Efter så lång tid? -Annars måste det ju vara nån här!
-Ingången var helt igenväxt. -Det finns nog en annan in-och utgång.
-Vem där? -De som sköt på oss.
De vet att vi är här. Nu vill de att vi ska veta att de är här.
Se er är noga för. Nu ser vi till att komma i väg.
Du...
-Går det bra? -Ja.
Rummet säkrat!
Vad är det? Lämnade de ingen skattkarta?
Kom nu, vi måste vidare.
-Hittar du det du letar efter? -Ja. Tack.
Säkrat.
Kommandocentralen.
Kejserliga japanska armén 1945. Och här är vi.
25:e armén finns utmärkt vid den här bunkern.
Yamashita.
-Tror du att det finns guld här? -Det verkar så.
-Och mer? -Ursäkta?
Det är nåt ni inte berättar. Det här är ju inte vilken bunker som helst.
Och inte är det nåt bankvalv. Fotona var ju från journaler.
-Var det här ett sjukhus, eller? -Nej, inget sjukhus.-Nej!
Nu måste de få veta. Allt.
Enligt de uppgifter vi har så höll Enhet 731 till här.
-Och vad var det? -En hemlig medicinsk enhet.
De utvecklade biologisk och kemisk krigföring.
-Livsfarliga försök på människor. -Det blir bara bättre och bättre.
-Nervgas? -Ja, den sortens försök.
-Och det skulle vi inte få veta? -Ni ska göra ert jobb. Ni är soldater.
-Soldater, ja-inte försöksdjur. -Att bli instängd ingick inte i planen!
Jag trodde att det fanns tid. Det som finns här har varit instängt i 70 år.
-Det handlar inte bara om oss. -Och guldet, då?
-Vad skulle de med guld till? -Det vet vi inte.
Det står det inget om.
Enhet 731 eller vad den nu hette kanske bara var en täckmantel?
-För att hålla alla borta. -Just det.
-Skräm folk, så håller de sig borta. -Förutom om de är helt dumma i huvudet.
Du hade gjort detsamma.
-En man som du, för så mycket pengar? -En man som jag?
Lugna ner dig.
Jag är lugn.
-Har ni fler överraskningar på gång? -Nej.
Det är grönt.
Alla väntar härinne. Håll er borta från ingången. Djoko vaktar.
-Vart tror ni att ni ska ta vägen? -Vi ska leta efter en annan väg ut.
Glöm det, jag betalar för det här.
Jag struntar i pengar och guld. Vi måste ta oss ut.
Aldrig att nån annan ska få hitta guldet nu.
Nej. Vi följer med, vad ni än säger.
Vill du sätta livet till, så visst.
-Rie? -Nej.
-Vad sa du? -Jag väntar här så länge.
-Är du säker? Vi behöver dig. -Vi klarar oss. Kom nu.
-Då så. -Kapten, behöver ni min hjälp?
-Nej. -Tänk inte på mina känslor.
Minns du hur man gör?
Det ska nog gå. Tack.
-Ta hand om honom. -Självklart.
Tack.
Varför slutade du?
Det militära, menar du? Det var ju också en fråga.
Vill du verkligen veta det?
Efter sista vändan i Afghanistan var jag på puben med grabbarna en kväll.
En kille knuffade till mig när jag skulle fram till baren.
Han bad inte om ursäkt.
Jag sa till honom och han var fräck tillbaka.
Då drog jag en flaska i huvudet på honom.
Han låg där och blödde.
Jag fick verkligen kämpa för att inte skära halsen av honom med flaskan.
Det kommer rent instinktivt. Det känns självklart.
Jag ville göra slut på honom. Döda honom.
Det gjorde jag naturligtvis inte.
Kompisarna lyfte bort mig och satte mig i en taxi.
Men jag blev rädd när jag insåg hur nära det var.
Problemet var inte själva dödandet.
Problemet var...att jag tyckte om det.
-Vad är det där? -Australiensisk. De allierade.
-Krigsfångar. -Till experimenten?
Det vet vi inte.
Enhet 731. Det är den du är intresserad av...
-...eller hur? -Ja.
-Det skulle du ha sagt med en gång. -Ja.
Hade det gjort nån skillnad för dig?
Antagligen inte. Men säg inget till Pryce.
Vad i helvete var det där?
-Vad är det där? -Jag vet inte!
Vänta!
Ario? Ario!
-Satan. Vänta här. -Nej, jag följer med.
-Vet du ens vad det där var? -Nej, vet du?
Här. Och håll dig nära mig.
Ario?
Rie...
Nej!
Han är död.
Jag vet att det är svårt, men vi måste vidare. Förstår du?
Förstår du?
Bra.
Stanley!
Håll dig nära oss.
Var försiktiga härinne.
-Vad är det där? -Medicinska anteckningar och formler.
Forskningsresultat från experimenten.
Sjuka jävlar.
Ario!
Ario?
Ario!
Skit också.
Ario?
Ario!
Fan!
Djoko...
-Vad är det som händer? -Vi är inlåsta.
Han säger att den kejserliga japanska armén nu har tillfångatagit dig.
-Va? -Vi är tydligen fienden, de allierade.
De allierade?
Han vägrar att tro att kriget är slut. Han tror att jag är en förrädare.
Kan du försöka övertyga honom?
Nej!
Fortsätt!
Skulle han ha varit här i 70 jävla år?
-Vad sa han? -"Vi kapitulerar aldrig."
Ta det försiktigt.
-Vad gör du? -Han måste få se det här.
-Vad är det du visar honom? -När Japan kapitulerade 1945.
-Tror du att det fungerar? -Jag vet inte.
-Vad säger han? -Att Tadaki hade rätt.
Vem är Tadaki?
Pryce!
Su-Ling...
Pryce.
Din jacka-fort!
Tryck. Tryck hårdare!
Miss Ling? Nu gäller det att vi klarar av det här. Förstår ni?
Han säger att han har vaktat det här stället i åratal.
När armén lämnade bunkern 1945 blev han och en till instängda.
Nu är det bara han kvar.
Vad hände med den andre?
När de inte kunde kommunicera via radio ville Tadaki att de skulle kapitulera.
"Han trodde på rapporterna vi fick, men jag trodde inte på honom."
"Vi slogs...och jag dödade honom."
Men vad var det då som dödade soldaten?
"Vi var inte de första här."
"Fångar..."
De förvandlade dem till monster.
Pryce...
Pryce!
Han är död nu.
-Warren? -Det går bra.
-Kan du läsa japanska? -Ja.
-Vad står det? -"Australiensare, 24 år."
En krigsfånge.
Det var så länge sen. Hur är det möjligt?
Jag vet inte.
Det kanske var vad de gjorde här. Förvandlade fienden till vakthundar.
-Är den där ett vapen? -Jag vet inte vad jag ska tro.
Det kan finnas fler.
"De utförde experiment på fångarna."
"Gasen gjorde dem galna, de blev som djur."
"Sen upptäckte de en ny process."
"Vi fick sprutor. De sa att vi skulle förbli unga och starka."
"Men det var bara ännu ett experiment, ännu ett misslyckande."
Men varför? Vad försökte de göra?
"De försökte förvandla människor till vapen."
Är det här resultatet?
-Vad säger han? -Att de inte var de sista.
De fulländade medicinerna.
"De gav dem till de främsta."
"Det kejserliga gardet."
Papa.
Herregud.
-Vad är det där? -Guld.
De har använt det vid experimenten.
Det är vad de har dolt här.
Nej. Det kan inte stämma. Det kan bara inte stämma!
Var det detta ni letade efter? Är det här Yamashitas guld?
Vi måste ta oss ut härifrån och hitta de andra.
-Hur hamnade vi här? -Titta här.
Fråga om det finns nån annan väg ut.
Det finns en tunnel som leder upp till ytan.
Visa oss.
-Litar du på honom? -Nej, men han vet vad som finns här.
Och han har ju lyckats överleva.
Vi får hålla ett öga på honom. Kriget är nog inte riktigt över för honom.
-Varför guld? -Ett livselixir. Alkemins grund.
De måste ha listat ut ett användnings- område-till de där varelserna.
Det var därför guldet fanns här.
Jävlar... Det måste finnas mer.
-Jag vägrar att vända om tomhänt. -Du är inte tomhänt.
Om det här förvandlade människor till såna där varelser-
-då är det värt långt mer än guldet.
Göm den väl.
Hör ni! Ni två får vänta här.
Stanna där ni är!
Ut härifrån!
In! Nu!
Hjälp till.
Ner.
Vart ska du? Lämna oss inte!
Nej!
-Tysta. -Det går inte.
Kom nu.
Tillbaka.
Akta!
Kom nu!
Hjälp honom! Hjälp honom, då!
Rör på er.
Herregud... Vifta med en flagga nästa gång.
-Inget? -Nej.
De andra, då? Det var tråkigt.
-Det här var inte ert fel. -Jo.
-Soldater vet ju vad som gäller. -Det visste de inte den här gången.
Ingen av oss visste det.
-Vet han hur vi kommer ut? -En tunnel under cellerna.
-Krigsfångarna har jagat via den. -Men vi kommer ju därifrån.
-Litar du på honom? -Vi har inget val.
-Då ger vi oss i väg. -Vänta. Han är riktigt risig.
-Han visste ju inget om det här. -Han visste mer än vi gjorde.
-Vad har du gjort? -Är du galen?
Det har ju hållit de där varelserna vid liv. Varför inte honom?
I väg med er!
Rie!
-Var är hon? -Jag vet inte. Jag får leta.
Rie... Rie!
Nej!
Öppna!
Öppna dörren!
Vi kan inte stanna här, vi måste fortsätta.
Du måste hjälpa till!
Kämpa, Warren.
Den där vägen!
-Stanley, avloppssystemet! -Se till att öppna luckan!
Nu går det snart inte längre.
-Luckan är öppen. -Ner med er! Behöver det vara en order?
-Ni behöver inte offra er. -I väg med er!
Warren, du måste resa dig upp. Det är bara en meter kvar nu!
Vi är nästan framme-jag har sett vägen ut, Warren!
Warren! Warren...
Nej!
-Stanley... -Fortsätt igenom där bara.
Vi har inget val.
Stanley!
Stanley?
Stanley? Stanley!